- Kan vi inte göra det på mitt rum? - Nej, i kaptenstolen.
- Upp med hakan. - Ta bilden.
Du är som en stolpe.
Vrid dig till höger 10 grader.
Alla rekryter som kommer till Starfleet kommer se kortet.
Det är en ära, sir. Att se er kaptener gav oss något att sträva efter.
Det speglar sig i displayen.
Kan du släcka skärmarna i lägesrummet? Kom igen, T'Pol.
Konstnären behöver en bra bild att avmåla.
Fotograferas Vulcan-kaptener hos Högrådet?
Våra kaptener hyllas för vad de kan, inte för hur de ser ut.
Utom de riktigt viktiga... de mumifieras.
Varför inte använda bilden i min fil?
Sir... det finns en liten planet i vår nuvarande kurs.
- Det finns väl inga solsystem här? - Det är inget system, bara en planet.
Visa den.
Förstora.
Det är en utbrytare.
Den lämnat sin omloppsbana.
Ställ in kursen. Vi tar en titt på den.
- Kapten Archer för befälet. - Lägg ner, Trip.
Planeten har ett skiftande djurliv.
Hur då?
Borde inte ytan vara stelfrusen?
Varm gas läcker från planetens inre. De flesta livsformerna finns där.
Oaser?
Några människor?
Inget mänskligt liv.
Det finns en kraftkälla nära ekvatorn.
Det finns ett skepp därnere.
Anropa dem.
Inget svar.
De kanske vill vara ifred.
Ett ensamt skepp på en mörk planet.
De kanske är på smekmånad.
Infraröd är meningslöst.
Det finns för mycket värmekällor.
- Vi borde vara över skeppet. - Jag skannar efter en glänta.
Om det är som Amazonas, lycka till.
Jag har kunnat landa utan att titta.
Det här blir eldprovet.
En glänta 900 m bort, men den är inte större än skytteln.
Det räcker.
Kapten, skeppet är därborta. 600 meter.
- Följ efter mig. - Låt mig leka kapten, Malcolm.
Det påminner mig om regnskogen på Nya Zeeland.
Jag fick mina vildmarksmärken där.
- Var du scout, sir? - Jag var örnscout.
Det var jag med.
- Jaså, hur många märken fick du? - 28 stycken.
Du, då?
- 26 stycken. - Det är inte dåligt, sir.
Kapten...
Hittar vi fler såna varelser får vi märket i rymdbiologi.
Tja...
...jag har det redan.
En lägerplats, sir.
Någon hemma?
Vi kommer från skeppet Enterprise.
Är någon här?
Inga livstecken.
Men skeppet är mindre än 200 m bort.
Du och Malcolm kollar upp det. Vi stannar här om... någon kommer hit.
Hörde du det där?
Ja.
- Ser du något? - Jag hade ett mänskligt livstecken.
Det är borta.
Det är inte borta.
- Kapten, är allt väl? - Jadå. Det här är Eskerna.
Jag heter Damrus.
Detta är vetenskapsofficer T'Pol och löjtnant Malcolm Reed.
Trevligt att träffas.
Din vänner sköt mig nästan.
Vi ber om ursäkt.
Det finns farliga djur här.
Vi har aldrig sett människor här.
- Är det ert territorium? - Planeten är ingens territorium.
Men den är viktig för oss.
- Vad gör ni här på Dakala? - Vi utforskar bara.
Vi vill stanna ett tag, om det är ok.
Planeten är stor.
Vi kan landa någon annanstans, men det vore trevligare med sällskap.
- Ni har det inte så illa. - Drayjinkött är en lyx.
Mmm, jag instämmer.
Varför kände inte våra sensorer av er?
Vi har känselrockar. Det hindrar djuren från att märka oss.
- Studerar ni djurlivet här? - Inte direkt.
Vi är här på en expedition.
Drayjinen som ni äter dödade vi igår.
Ni är jägare.
Vårt folk har kommit hit i 9 generationer.
- För att döda arterna här? - Jakt på vilda djur är en tradition.
Det finns högre primater här, dem rör vi inte.
Vi slutade med jakt på Jorden för mer än 100 år sen.
Men vi uppskattar er gästfrihet.
Er utrustning verkar ganska avancerad för att bara jaga.
Underskatta inte djuren på planeten.
De tar ofta knäcken på oss.
- Får jag följa med er på jakt? - Jag trodde inte ni gillade det.
Ni kunde smyga er på oss utan att våra sensorer märkte er.
Jag vill veta hur.
Jag lovar att inte döda något.
Våra värdar får bestämma det.
Kaptens loggbok, tillägg.
Trip och Malcolm åker tillbaka med Hoshi och hämtar campingutrustning.
Om insekterna lyser i mörkret ser man dem i alla fall i sovsäcken.
Ytterligare en anledning att vara glad att man sover hemma.
Det är det man inte kan se som jag skulle vara rädd för.
- Som de där borrmaskarna. - Borrmaskar?
De kryper tydligen in i örat på en och lägger ägg... Sov så gott.
Vi kan börja med entomologerna och sen de andra biologteamen.
Vi borde begränsa det till 6 besättningsmän åt gången.
Låter klokt.
- Har ni det trevligt? - Ja, mycket.
Tack för att vi delar lägret.
Vi ger oss av om 6 timmar. Sov lite om du fortfarande vill följa med.
Jag vill inte missa det.
- God natt. - God natt.
Gonatt.
Jag går och knyter mig.
Låter som en bra idé.
- Jag sitter uppe ett tag. - Ha så kul.
Jonathan...
Hallå?
- Är det någon där? - Jonathan...
Vem är där?
Säger han det så såg han henne.
- Finns det några andra i ert jaktlag? - Nej.
Definitivt inga mänskliga kvinnor.
- Säkert att hon inte kommer från er? - Ja.
- Archer. - Mayweather här.
Det finns inga andra skepp på planeten.
Tack, Travis. Klart slut.
Ingenting.
Hon var ung. Hon hade långt blont hår.
Hon hade något slags... nattlinne på sig.
Ett nattlinne, sir?
- Du kanske drömde. - Jag drömde inte.
Hon sa mitt namn. Hon känner mig.
Och...
...jag känner nog henne.
- Sir? - Det var något visst med henne.
Jag har sett henne förut.
På den här planeten... är det alltid natt.
Man är omgiven av saker som man hör men inte ser.
Det kan... stimulera ens fantasi.
Du vore inte den första som såg i syne.
Hon var verklig.
Hur stor är chansen att du skulle träffa en halvnaken kvinna...
...som du tror att du känner, flera ljusår hemifrån?
Gå och lägg dig.
Har du tur kanske hon kommer till dig i drömmen.
- Ni ser infraröd med dem. - Bland annat.
- Vad ska ni jaga idag? - Vi såg några eldvargar igår.
Ungefär 6 kilometer härifrån.
- Det är svår terräng. - Jag ska försöka hänga med.
Det är bra, vi har bara 2 dagar kvar.
Varför så bråttom?
För att bevara Dakala får vi bara jaga 4 dagar varje år.
- Sen måste vi åka. - Många vill komma hit och jaga.
- Är det vulkaniska öppningar? - Ja.
Här är det speciellt aktivt. Mineralkällor, ånga. Det är vackert.
Vi kollar upp det medan du är på safari.
Jag hämtar kameran.
- Sov du gott, kapten? - Ja, bara bra.
Bra.
Ser du fler vackra kvinnor får du berätta om det för oss.
Drayjin. En hona. De är väldigt oförutsägbara.
Det påminner om Yellowstone.
Snarare grottorna på Deneva Prime.
Det finns ett stort geotermiskt skakt 60 m bort.
Jag vill undersöka det.
Sir?
Tillstånd beviljas.
Håll kontakt med oss.
Så...
...hon hade nattlinne på sig?
- Du tror att hon finns. - Jag hallucinerade inte.
- Kapten... det är osannolikt. - Jag vet.
Trip, har jag någonsin gjort något riktigt dumt? Något riktigt dumt.
Pokerpartiet på Jupiter... men inte annars.
Igår kväll gick jag ut i en utomjordisk djungel... ensam.
Jag följde efter en kvinna... som inte kan ha funnits.
Det är ganska dumt.
Det var som om jag drogs till henne.
Jag hade ingen kontroll över mig själv. Jag kan inte förklara.
Hon kan inte ha varit dålig.
- Vålnad! - Vad är det?
- Är det något där? - Det kan vara ånga.
- De kan inte lura vår värmeskanner. - Vi tittar efter.
Alla behöver inte jaga ett sensorspöke. Följ stigen.
- Damrus! - Ta hand om gästen. Vi kommer ifatt.
Jonathan.
Vem är du?
Hur vet du mitt namn?
Jag behöver dig, Jonathan.
- Du pratar engelska. - Du måste förstå.
Jag känner dig.
- Hur är det möjligt? - Hade du kommit annars?
Du säger att du behöver mig. Varför?
- Du är annorlunda. - Annorlunda?
Vad är det?
- Vad är fel? - Skada.
- Jag vill inte skada dig. - Inte Jonathan.
Vem, då? Vem vill skada dig?
Kapten?
Är allt väl?
Bara bra.
Du bara försvann.
Vad gör du härute?
Jag bara...
...tog lite bilder.
- Håll! - Jag försöker.
- Du måste hålla honom stilla. - Burzaan, du måste vara stilla.
- Vad var det? - Jag såg det inte.
Vi delade på oss.
Säg till Phlox att vara redo.
Det var en drayjin. Honorna är aggressiva när de har ungar.
- Ge mig förbandslådan. - Inga inre skador, stor blodförlust.
Vi har en doktor på skeppet. Han är redo.
Vi kan ta hand om skador.
Vi behöver honom till jakten. Doktorn kan hjälpa. Vi har bara 2 dagar kvar.
Tack, kapten. Vi vill ge honom bästa vård.
Till skytteln. Du och Malcolm följer med.
Ni borde alla åka tillbaka till skeppet.
Vi kände till farorna här. Ni gjorde det inte.
Jag vill inte åka än.
Löjtnant Reed rapporterar att de har dockat.
Tack.
T'Pol?
Kom in.
Jag har sett henne igen.
Nära värmekällorna.
Hon talade till mig.
- Vad sa hon? - Hon sa att...
...hon behöver mig.
Jag tror att någon försöker att skada henne.
Du borde nog överväga att återvända till Enterprise.
Så att Phlox får titta på mig?
Det finns inga psykotropiska ämnen här.
Jag har inte hallucinerat ...eller drömt.
Är den enda logiska slutsatsen att hon är en riktig människa?
Jag vet inte vad... hon är.
Hon kan inte vara mänsklig... men hon visar sig av någon anledning.
Jag ska ta reda på varför.
- Hur? - Jag ska leta upp henne.
- Jag följer med. - Nej.
En kunnig jägare blev nästan dödad, det vore dumt att gå själv.
Jag måste.
Hon har valt att kommunicera med mig.
Jag vet inte varför.
Men jag tror inte att hon skulle visa sig för någon annan.
- Är det enda anledningen? - Vadå?
Jag undrar om du vore lika beslutsam att hitta den här gestalten...
...om det var en lättklädd man.
Hur är det med honom?
Jag behövde bara framställa blod för transfusionen.
Han är snart på benen igen.
Jag ska meddela kapten.
Löjtnant, vad attackerade honom?
De kallar det "drayjin". Det är som en stor gris. Den smakar som en gris.
Jag hittade cellrester i såret.
De kommer inte från honom så jag antar att det är från djuret.
- Vad är det för något? - Cellerna har kromosomförändringar.
De muteras.
De verkar vilja förändra sig till något, men vet inte vad.
Det måste ha varit en konstig gris.
Hallå?
Är du där?
Jag är ensam.
Jonathan.
Du är ingen hallucination.
Du är verklig. Jag kan ta på dig.
Verklig, ja.
Men... du är inte mänsklig, eller hur?
- Mänsklig? - Mänsklig. Som jag.
Vi är inte som du.
Vi?
Finns det flera? Var? Jag har inte sett några andra.
Vi kan bli vad som helst.
Ett träd, ett djur, vatten. Vad som helst som du ser.
Jag ser en vacker kvinna.
För att du vill se en vacker kvinna.
Hur vet du vad jag vill?
Jag kan se dina tankar.
Jag ser vad som gäckar dig.
Du är telepatisk. Det är så du kan mitt språk.
- Jag kan mer än ditt språk. - Då vet du varför jag dras till dig.
- Varför jag tror att jag känner dig. - Du känner mig.
Varifrån?
Varför valde du mig?
Du är annorlunda.
Du sa det förut. Hur då? Vilka är jag annorlunda än?
De andra. De enda som någonsin har kommit hit, innan er.
Menar du Eskerna?
- Vet du varför de kommer? - För att jaga.
För att jaga oss, Jonathan. Vi är det som de värdesätter mest.
Du tappade bort drayjinen, men du fick ärr att visa upp.
Tack vare doktorn har jag inte ens det.
- Skål för kapten och hans läkare. - Det var inget.
Vi måste skåla för något när vi blev tomhänta.
Skål för... god jaktlycka imorgon.
- Skål. - God jaktlycka.
Så... hur tappade ni bort dem?
Drayjiner är kringflyttande. De hade dragit vidare när vi kom dit.
Ni har alla era sensorer och ändå vet ni inte vart?
- De är mer svårfångade än du tror. - Uppenbarligen.
- Jagar ni hemma på er planet? - Ja.
Varför reser ni ljusår för att jaga här?
Lång resa för lite vildsvin.
Vi jagar mer än vildsvin.
Bytena här är annorlunda.
Vildsvin... vargar... stora reptiler. De verkar inte så annorlunda.
Tänk dig att jaga något som kan läsa dina tankar.
Är det annorlunda nog?
- Vad pratar du om? - Vålnader.
- Menar du spöken? - Mer eller mindre.
Kom igen, det verkar ganska långsökt.
Gör det? Du har ju sett en själv.
Din mystiska kvinna. Hon var en vålnad som kom för nära lägret.
Hon såg mänsklig ut.
- Du vet inte ens om det var en hon. - De ändrar form.
De kan se ut som vad som helst. Även människor man känner.
Det är så de lurar en.
De verkar vara intelligenta varelser.
Inte som du och jag mäter intelligens. Det är en instinkt.
Det var därför vi spårade er. Vi trodde ni var dem.
De blir en exakt kopia av det som de förändras till.
Blir de en sten ser man bara en sten. Till och med på skannern.
Innan vi lärde oss att upptäcka dem dödade de fler av oss än vi av dem.
Min far kom hit med åtta andra jägare.
De drev in några vålnader i en dalgång.
Min far var säker på att de inte kunde komma ut.
När de gick in väntade vålnaderna på dem.
De hade läst jägarnas tankar.
De kände till deras plan.
Min far klarade sig, men bara 2 av hans vänner överlevde.
Hur fångar ni dem?
Vi har lärt oss att när de blir trängda får de panik, speciellt unga.
När de är rädda avsöndrar de ett kemiskt spår.
Våra skanners är inställda på det.
Då får vi ett övertag.
- De vet vad de håller på med. - Jag tycker också att det är smaklöst.
Men hur kan vi hindra dem?
De är beväpnade och kan terrängen.
- Jag vill inte försöka ta deras vapen. - Vi har ingen rätt.
Vilken rätt har de att skjuta?
Jaga vildsvin är ok, men inte en tänkande varelse.
Även om vi hindrar dem kommer de att komma tillbaka.
- De har gjort det i hundratals år. - Vi behöver en långsiktig lösning.
Kapten?
Jägarna sa att varelserna avsöndrar ett kemiskt spår.
Det är så de hittar dem.
- Du har ett cellprov. - Jag analyserade mutationsförmågan.
Kan du dölja det kemiska spåret? Så att de inte syns på skanners?
Jag undersöker det.
Vi kanske inte kan hindra dem men vi kan göra det mer rättvist.
- God kväll, kapten. - Trip.
- Vill du ha nåt? - Nej, tack.
Mjölk, kall.
Kan du någon poesi?
Utöver "Den unga damen från lpswich"?
När jag var liten och hade svårt att sova läste mamma dikter.
Jag bad alltid om en viss.
Den hade ett konstigt namn. "The Song of the Wandering Angus".
Nu vet jag att den är skriven av Yeats.
Jag gick ut i hasselskogen...
... en eld brann i mitt sinne.
Hur som helst, mannen i dikten...
...fångar en fisk som förvandlas till en vacker kvinna.
Med äppelblom i håret.
Hon ropar hans namn och försvinner sen.
- Och? - Han letar efter henne hela livet.
Hon var hans bild av perfektion, antar jag.
Något han aldrig kunde hitta.
Det är hon.
- Kapten? - När jag lyssnade på dikten...
...måste jag ha skapat en bild av henne i mitt huvud.
Jag har inte tänkt på det på åratal. Därför kände jag inte igen henne.
Jag fantiserade fram henne som liten.
Den svårfångade kvinnan i dikten.
Varför tror du att varelsen använde sig av en bild som du nästan glömt?
Jag vet inte.
Du kanske har tänkt på dikten mer än du vet.
- Phlox till kapten Archer. - Archer.
Jag kan ha hittat något, kapten.
Jag kommer.
Hon må vara en fantasi från länge sedan...
...men ingen får skjuta henne.
- Säkert? - Det är en vålnad.
Jag får inget spår. Det var nog en drayjin.
- Jag såg en formförändring. - Fortsätt.
- Var är den? - Jag får inget spår.
Den måste vara här.
Är den instängd måste den vara livrädd. Varför ser vi den inte?
Den är kanske inte rädd än, men det ska den bli.
- Jag är ok. - Vi borde ha sett den.
- Det är fel på skannerna. - Alla?
Vi måste härifrån.
Vi sticker till lägret.
Hur gick jakten? Hade ni nån tur?
- Vad gör ni här? - Vi ville skanna lite till.
- Är allt som det ska? - Ja.
Är det säkert?
- Du ser lite rädd ut. - Våra skanners funkar inte.
Det var tråkigt. Det blir nog inga troféer i år.
Märkligt... vi har aldrig misslyckats med jakten innan ni kom.
Vi för väl med oss otur.
- Är du där? - Ja.
- De har åkt. - För tillfället.
- Fick de andra maskeringsagenten? - Ja.
- Då är ni skyddade. - Tack.
- Jag vet vem du är. - Du minns.
Tack... för att du påminde mig.
Sluta aldrig leta efter det som verkar ouppnåeligt.
Hej då, Jonathan.
Glöm mig inte.
Det ska jag inte.